Kerran, ei kovin kauan sitten-
- Nemo-niminen poika asui korkeassa pilvenpiirtäjässä.
Nemo oli uneksija.
- Aika mennä nukkumaan. - Näytät aivan prinsessalta, äiti.
Voinko tulla mukaan? Teatterihan on vain mielikuvitustarina.
- Miksen minä saa tulla? - Benjamin voi kertoa sinulle sadun.
Mahtavaa!
Kerrotko minulle tarinan, Benjamin?
Teen loppuun keittiöaskareet, ennen kuin voin omistautua viihteelle.
Myöhässä! Myöhässä nukkumaanmenosta ja oopperasta.
Aina myöhässä. Kauniita unia, Nemo.
Kun tulen takaisin, kerron tarinan, joka nostaa hiukset pystyyn.
Kertooko se taas Zorrosta?
Zorron ja Liisan tapaamisesta Ihmemaassa.
- Ja avaruusaluksista! - Mikä ettei.
Palaan pian. Usko pois. Aivan kohta.
Palaan kohta.
Vauhtia, poika.
Benjamin. Benjamin.
Äiti! Isä!
Täällähän on värit!
- Missä minä olen? Kuka sinä olet? - Viis siitä. Kuka sinä olet?
- Kuka antoi luvan tuoda hissin tänne? - Voisitko avata oven?
- Miksi avaisin? Hyvä on. - Kiitos.
- Mitä sinä teet? - Etkö näe? Kaivan.
Anteeksi.
Polttaa! Auta!
- Sammuta se! - Mistä liekit tulivat?
- Ne ovat hiekkatulia. - Mikä tuo härveli on?
Etkö ole ennen nähnyt sukellusvenettä?
Katso, Apina! Hän tuli hississä ja sammutti hiekkatulen.
- Minä olen Nemo. Kuka sinä olet? - Ei se osaa puhua. Olen Cunegond.
Laske minut! Päästä minut ulos!
Typerä apina!
Et sinä ole äitini. Poltan, jos huvittaa.
Kostan tuon. Tungen banaanin kuonoosi!
Näpit irti!
Laske minut, mäntti!
Apina, hae ruokaa. Vieraalla on nälkä.
- Eikö niin? - En osaa sanoa.
- Autan siivouksessa. - Apina, ruokaa!
Ala mennä jo.
Nautilus. Lokikirja.
“Kolmelta aamuyöllä Nautilus ohitti Kravun kääntöpiirin.“
“Uutimme natriumia merivedestä“-
-“ja saimme tuotettua sähköä.“
“Valtava merilukki tuijotti minua ikkunan läpi.“
Cunegond? Apina? Huhuu?
Mene laittamaan ruokaa! Typerä apina.
Keitä nuo ovat?
Huhuu?
Ovatko ne ulkoavaruudesta, Cunegond?
- Mitä sinä syöt? - Häivy!
- Apina, mikä on merilukki? - Ei se tiedä niistä mitään.
- Tiedätkö sinä? - En. Älä kysele vaan syö.
Entä merisähkö ja Natriumin kääntöpiiri?
Sähköä tuotetaan näin. Natriumia ei tarvita.
Mitä nyt, Apina? Valokuvako?
Näytä. “Nautiluksen lastaus.“
Tuo on varmaan kapteeni Nemo. Hänen olkapäällään on jotakin.
Se on apinapienokainen.
Oletpa sinä kasvanut. En tiennyt, että olette noin pieniä aluksi.
Minustakin tulee yhtä iso kuin sinä.
Mikä tuo oli?
- Jestas. - Näytä minullekin, Cunegond.
- Pääsisimme tuolla kotiin. - Minun vuoroni katsoa. Hieno alus.
Auttakaa! Cunegond! Apina!
Laivassa taitaa olla ilotulitus.
- Se uppoaa. - Toivottavasti kapteeni pelastaa sen.
Minulla on sama nimi kuin kapteeni Nemolla.
- Heidän on parasta osata uida. - Haluan katsoa.
Olet liian nuori näkemään tällaista. Näet painajaisia.
Sehän on tyttö.
Hän on elossa!
Neiti? Tulitteko siitä laivasta, joka syttyi tuleen?
Cunegond! Apina!
Herää! Löysin rannalta nukkuvan tytön. Hän on hyvin kaunis.
Herää, Apina! Löysin todella kauniin tytön.
Hän voi olla merenneito.
Kylläpä sinä olet kaunis.
- Viedään hänet sukellusveneelle. - Kylläpä tänne lappaa väkeä.
Ei häntä voi tännekään jättää. Hän paleltuu.
- En kestä tätä enää. - Anna hänen olla.
- Mahtaako hän nähdä unta? - Melkoinen saalis.
Ole kiltti ja auta minua, Apina.
Onpa hieno takki. Se sopii minulle.
Olen odottanut kauan, että heräät. On pakko mennä välillä leikkimään.
Tulen pian.
Menen etsimään Cunegondia. Pidä huolta tytöstä.
Kerro, jos hän herää.
Cunegond?
Isä, sinäkö siellä?
Cunegond!
Tuo kamera, Pushkin. Varjele sitä kuin henkesi riippuisi siitä.
Sillä niinhän se riippuu.
- Katso tuota telttaa. - Onpa se upea.
Se kuuluu tutkimusmatkailijalle. Olen nähnyt tuollaisen kirjassa.
- Saapuivatkohan he tänne hissillä? - Se on pelkkä romukasa.
- Miten pääsen kotiin? - Se on mäsä. Olet loukossa täällä.
Älä vollota, tai saat nyrkistä. Me huolehdimme sinusta.
Cunegond, tulen mukaan!
- Tule, nyhverö. - Voimmeko mennä sisään?
Nyt tiedän, miltä tutkimusmatkailijan teltta näyttää lähietäisyydeltä.
Otetaan mukaan jotakin.
Äiti suuttuisi, jos näkisi minut näin sottaisena.
- Hyvää kamaa. - Mutta...
Äiti saattaa olla kuollut. Silloin hän ei välitä, olenko sottainen.
Isä? Kuka siellä on?
Ole kiltti ja vastaa!
- Näytät hienolta, mutta mennään jo. - Meillähän on hauskaa.
Cunegond! He tulevat takaisin!
Jäljennös! Pelkkää romua.
Menen katsomaan, onko merenneito herännyt.
Ala mennä sitten.
Hämmästyttävä maa, eikö niin, sisar?
- Kyllä, jos sanot niin. - Mikään ei liikuta sinua.
Olemme maailman reunalla. Tänne ei ole tehty löytöretkiä.
- Tai ainakaan täältä ei ole palattu. - Näen vain hiekkaa.
- Ja rahvaanomaisia vihanneksia. - Etkö aisti intohimoa?
Valokuvat tekevät vaikutuksen ystäviimme.
Ovathan ne sieviä. Kuolleita hetkiä menneestä lasilevyjen vankina.
Himskatti!
Raakalaiset ovat tunkeutuneet telttaan ja rikkoneet patsaan!
Etsikää ne vandaalit! Mäntti!
Anteeksi, mutta voitteko kertoa, missä Apinan sukellusvene on?
- Minä en ota sipulia. - Olkaa kiltti.
Taidan olla eksyksissä.
Senkin varas. Et voi varastaa prinssi Mychkinen lahjaa Duchkalle.
En tuhlaa enempää luoteja noin säälittävään olentoon.
Apina, missä sinä olet?
Hän ei ole enää sängyssä. Älä ole noin salamyhkäinen.
Päästä minut! Mihin viet minua?
Rauhoitu. Päästä irti!
Älä huoli, en tee sinulle mitään pahaa. Olen Nemo.
Löysin sinut rannalta nukkumasta ja toin tänne.
- Nyt olet hereillä. - Olemmeko apinan vankeja?
Ei, se on ystävämme. Sen nimi on Apina.
- Sinäkö minut pelastit? - Et ole kovin painava.
Kiitos, herra Nemo. Olen Liisa, Kaukomaan prinsessa.
Kaukomaanko? Tiesin, että olet prinsessa. Mitä minä sanoin, Apina?
Sain kauniin kukkakimpun.
Ei Apina vahingoita sinua. Osaan käsitellä sitä.
Ei kai taas? Hän ottaa minulta nirrin pois.
Rottien synti.
- Kuka aiheutti tuon haavan? - Minkä haavan?
Kiitä minua, typerys. Sinulla on kruunu päässä ja aivot jalassa.
Ilman minua olisit siirtynyt tuonpuoleiseen ennen aikojasi.
- Miksi olet surullinen? - Muistelin vanhempiani.
- He ovat merenpohjassa. - Minäkin kaipaan äitiä.
Ja isää ja Benjaminia.
Kunpa pääsisimme kotiin ja kaikki olisi ennallaan.
Se olisi hienoa.
Apina parka.
Tämä on pakko nähdä. Tuolla hän on.
Nyt olen nähnyt apinan, joka kokkaa.
- Cunegond ja kaivoksen mies. - Minkä kaivoksen?
Miten hän päätyi tänne?
Saanen esittäytyä: olen mr Rip.
Olen kaikkien sielujen ja yksinäisten lasten ystävä.
Älkää itkekö, sillä me kaikki olemme täällä yksin.
Ja kaukana kotoa. Lohdutamme toisiamme ja pidämme hauskaa.
Miten voitte olla surullisia, kun tämä kala on taivaallista?
- Te näette painajaisia. - Mitä tiedät siitä, ovela lapsi?
- Näin teidän nukkuvan vaunussa. - Minäkin tunnen sinut, Nemo.
Asuit taivaassa, ennen kuin laskeuduit tänne. Ja suloinen neito.
- Ylhäiseksi syntynyt, alas pudonnut. - Miksi puhutte arvoituksellisesti?
Arvonimillä ei ole täällä väliä, ellei niitä voi syödä.
- Voiko niitä syödä? - Ettekö ole kuullut pihviparonista?
- Kuningaspurilainen! - Merkillinen maa.
Päivällä on aina hämärää. Öisin voi kuulla tähtien jylinän.
Merkillinen maa, piilossa maailman reunalla. Sitä ei löydy kartoista.
Vain todella eksyneet löytävät tiensä tänne.
- Haluaisin kuulla tähtien jylinän. - Peloton lapsi.
Niin sinä kuuletkin, jos vain olet kärsivällinen.
- Olette tieteilijä, mr Rip. - Oletteko nähnyt koko maailman?
Joka kolkan. Olen tehnyt syntiä, varastanut, ryöstellyt-
- ja katunut jälkeenpäin. Maistoin joka paikassa parhaita ruokia.
Ja vakuutan, että lammaspaistissa on enemmän totuutta-
- kuin universumin kaikissa auringoissa.
Muistan kaikkien aikojen pahimman roiston, paholaisen pojan.
Tulkaa lähemmäksi. Hänellä oli vain yksi käsi.
Mutta yksikätisenäkin hän...
Herää, typerys. Ihaile uutta päivää ja katso lintuja.
Ne pesivät korvissasi, laiskamato.
Mikä tämä on?
Tule, typerys. Rauhoitu.
- Haluatko näyttää minulle jotakin? - Taisin löytää maailman pohjan.
Olen etsinyt sitä pitkään. Löysitkö helvetin portit?
- Mistä? - Katso.
Pahamaineinen käytävä.
- Pääseekö sitä pitkin pakoon? - Mihin haluat mennä?
- Kotiin, kuten muutkin. - Missä se on?
En muista enää.
Autan sinua, Cunegond. Ratkaisemme arvoitukset yhdessä.
Kaivetaan!
Punainen tiilitie.
Nouse, Liisa! Mr Rip teki taikatempun.
- Nouse, Liisa. - En ymmärrä sanaakaan.
Uneksin prinssistä, joka saapui valkoisella ratsulla.
- Hän pelasti minut täältä. - Olet yhä täällä. Nouse.
Mr Rip on varmaan taikuri.
- Lucifer oli kaivosmies. - Onko tuolla ihmisiä?
Tässä on kävellyt ihmisiä, mutta tunneli varmaan sortui.
Lucifer istuu aina kullanetsijöiden olkapäällä.
Oviaukko! Olemme jo lähellä.
Haistan jo sen.
Minua hiukan heikottaa.
Se on lievää kultakuumetta.
Ryhdytään töihin.
- Mitä te teette? - Päiviä, Nemo.
Joko te olette hereillä? Varovasti.
- Ja arvon prinsessa. - Mitä te teette täällä?
- Hei, Cunegond. - Tunneli vie maan keskipisteeseen.
Paholainen on siellä kultahaudassa. Tieteilijöiden täytyy tutkia asiaa.
- Tulkaa! - Mahtavaa.
- Onko tuo paholainen? - Se tuli tästä maailmasta.
- Menen katsomaan. - Joukossa on turvallisempaa, mr Rip.
- Olet oikeassa, viisas lapsi. - Tule, Liisa.
Hei!
Pysytään yhdessä. Se taisi tulla tuolta.
Mitä he ovat tehneet ansaitakseen tämän?
- Naamiomies rankaisee pahoja. - Ole vaiti, Nemo.
Etkö tajua, että ihmisiä tapetaan?
Tapa heidät kaikki!
He olivat joskus ihmisiä, mutta eivät ole enää.
Aavikko hämää meitä kangastuksilla.
Nuo soturit ovat kuolleet kauan sitten.
Ovatko he vainajia, jotka kuolevat uudestaan?
- Kaunis neito, antakaa anteeksi. - Ei se mitään.
Rauhoitatte sydäntäni. Vain teoilla on merkitystä, ei nimellä.
Olen unohtanut sen itsekin. Olen Legenda.
Olkaa kiltti ja nouskaa ylös.
Olen prinsessa Liisa Kaukomaasta.
Onpa mielikuvituksellinen nimi.
Täällä ihmiset eivät osaa enää uneksia.
Jos hän aikoo puolustaa meitä, meillä on salaisia vihollisia.
Se on valitettavasti totta. Karmea vaara vaanii teitä.
Mutta tulen heti, kun kutsutte minua.
Saanko ratsastaa hevosellanne, mr Legenda?
Katsotaan, onko sinusta ratsastajaksi ja soturiksi.
Auringonlaskuun, ystävät. Matkaan, Musta Pilvi.
Hänen kielensä on yhtä vikkelä kuin hänen miekkansa.
Oli hyvin ystävällistä tarjoutua auttamaan meitä.
Ja sen hän tekee.
En ole tottunut tällaiseen.
Minun on pakko tunnustaa, että suru painaa minua.
Vanhempani ovat merenpohjassa, enkä saata nähdä kotimaatani enää.
Suloinen prinsessa. Elämä on tuskaa-
- mutta komeat kasvot ovat parasta lääkettä nuorelle tytölle.
Katsokaa!
Voin sekoittaa tästä kivestä kauniita värejä.
- Oletteko te maalari? - Maalaan unelmia.
Olen taiteilija, hyvä prinsessa.
Huhuu?
Suokaa anteeksi häiriö, mutta olen tainnut eksyä.
Kaikki me olemme eksyksissä tässä sivistymättömässä maassa.
Oletteko tekin kaukana kotoa? On parasta yrittää sopeutua.
Ei todellakaan. Aion pysyä omana itsenäni, maksoi mitä maksoi.
Kreivitär Duchka Alexandrovna. Hauska tutustua.
Hyvää päivää.
Olen prinsessa Liisa Kaukomaasta.
Matkustitteko tänne sillä romulla, joka on rannalla?
Ei, tulin toisella aluksella. Se tuhoutui myrskyssä.
Boris, anna prinsessan koota ajatuksensa.
Virkistäydy viileässä vedessä.
Se on täydellistä.
Pushkin!
Olen oikeudenmukainen mies. Haluan olla reilu.
Miksi henkesi pitäisi säästää?
Tässä maassa ei ole orjia. Maksatte työstäni.
- Jos en saa rahaa, vien kaulakorun. - Olen paennut tänne bolsevikkeja.
Ja nyt saan kestää tällaista! Tapan sinut ensin kaulakorun takia-
- ja sen jälkeen vallankumouksellisuudesta. Pushkin!
Lapsi siis pelasti henkenne. Meidän kaltaisemme ihmiset-
- elävät suojattua ja tylsää elämää. Epämukavuus voi viihdyttää.
Mutta on liioittelua asua sellaisten ihmisten kanssa sukellusveneessä.
He ovat olleet hyvin ystävällisiä, ja olen siitä kiitollinen.
- Miksi te tulitte tänne? - Veljeni on seikkailija.
Seuraan häntä joka paikkaan. Jonain päivänä hän voi yllättää minut.
- Mitä hän etsii? - Vastausta elämän arvoitukseen.
Mutta kaikki arvoitukset kelpaavat.
Musta Pilvi on uskomaton. Ratsastimme ympäri aavikkoa.
- Eikö sinua pelottanut? - Nemo oli hyvin urhea.
- Minustakin tulee kostaja. - Lähtisittekö ratsastamaan?
- Mieluusti. - Missä mr Rip on?
- Eikö ole jo liian pimeää? - Kuun kajo riittää.
- En halua jäädä yksin! - Älä ulise. Palaamme pian.
- Mene jo. - Liisa, minä sinut löysin!
Koti!
- Se olikin vain pilaa. - Tule silti ylös.
- Se on kaunis, mr Rip. - Alkuperäinen oli kauniimpi.
Kerrohan, olenko jäljentänyt sen hyvin.
Se ei näytä aavikolta vaan vanhempieni kodilta.
- Oletteko käynyt siellä, mr Rip? - Näin, kun ajattelit sitä.
Sitten rakensin sen.
Miksi teitte suuren pienoismallin?
Koska sinun päässäsi se on suuri.
Minäkin haluan olla suuri. Tehkää minusta suuri.
- Miten se muka onnistuu? - Tiedän, että olette taikuri.
Jos uskot, että pystyn siihen...
- Ehkä minä pystynkin. - Uskon minä.
- Voinko taikoa sinut lentämään? - Luultavasti.
Hyppää alas ja lentele.
- Oletko yhä lentotaidoton? - Pystyttekö todella siihen?
Joko menetit uskosi kykyihini? Hyppää, jos uskot minuun!
Lennä! Pyrähdä lentoon! Usko!
Nemo, minä autan sinua. Oletko kunnossa?
Te onnistuitte, mr Rip. Tiesin sen.
- Kaikki ei tunnu aivan oikealta. - Totut siihen.
- Mitä Liisa nyt sanoo? - Katso taivaalle.
- Katso! Valo suuntaa dyyneille. - Se on vain tähdenlento.
Tuo ei ole tähdenlento.
- Mikä se on? - Kuollut tähti, joka palaa mereen.
- Kuulen jylinää. - Ehkä se on avaruusalus.
Avaruusalusko?
On ennustettu, että hyökkäys alkaa taivaalta.
- Minun on määrä taistella vastaan. - Miksi joku hyökkäisi kimppuumme?
Miksikö? Se on arvoitus.
Kohta se selviää.
Älkää huoliko.
Suojelen teitä, prinsessa.
Luulin, että olette ystäväni. Petitte luottamukseni.
Lisäksi olette iljettävä!
Antakaa anteeksi! Legendan elo on yksinäistä. Minäkin olen orpo.
Minullakaan ei ole kotia.
Hyvä on! Saatte huomata-
-että tarvitsen vain miekkani.
Se on kylmä.
Kukaan ei kyllä usko tätä.
Voi veljet.
Näin uskomattoman avaruusaluksen, josta tuli ulos outo henkilö.
- Tule katsomaan. - En tiedä, kuka olet.
- Nemo tässä. Etkö usko? - En.
- Totta se on. Halusin kasvaa. - Kuinka voisin uskoa sinua?
- Miten voit kasvaa noin nopeasti? - Minähän kerroin mr Ripistä.
- Hän on taikuri. Hän taikoi minut. - Olet kyllä Nemon näköinen.
Luulisin ainakin. Sama tukka ja silmät.
En olisi saanut tönäistä sinua, mutta olit tuhma.
- Aivan kuin siitä olisi vuosia. - Teitkö tämän minun vuokseni?
Liisa.
Rakastan sinua valtavasti.
Apina?
Minä tässä, Nemo.
Mitä nyt, Apina?
Kaivaako?
Cunegond!
Oletko väsynyt?
Mitä nyt? Cunegond ei ole nukkumassa.
Hän ei tullut takaisin kaivokselta. Mennään, Liisa!
Cunegond? Oletko kunnossa?
- Kuka hemmetti sinä olet? - Nemo. Minä kasvoin.
- Mitä pelleilyä tämä on? - Ei, mr Rip...
Tuolla on salainen tunneli. Se voi johtaa kotiin.
- Missä Liisa on? - Tännepäin.
Me tulemme, Liisa!
Älä koske siihen!
Häivy täältä! Se on minun!
Hän varmaan tietää, kuinka täältä pääsee pois.
Miten täältä pääsee pois? Esitin vain kysymyksen.
Rauhoitu.
- Voitko opastaa meidät kotiin? - En näe mitään.
- Mihin viette kultaani? - Ei hänkään osaa täältä pois.
- Hautauduitteko te kaikki elävältä? - Kyllä. Pitkäksi aikaa.
Olemmeko me Nautiluksella? Onko kapteeni Nemo palannut?
- Olen Nemo, mutta en kapteeni. - Keitä muut ovat?
En näe teitä. Olen sokea.
- Kullankaivaja, mitä miehille kävi? - Halusin nähdä päivänvalon.
- Ja nauttia kullastani. - Miten voitte jäädä henkiin?
He halusivat kullan itselleen.
Me taistelimme. Minä surmasin.
- Minun oli pakko syödä. - Söitkö ihmislihaa?
- Söitkö heidät kaikki? - Minun oli selviydyttävä.
- Se vaatii voimia. - Lhmislihaa.
- Ovatko kaikki kuolleet? - Miksi haluat kuolla? Kuole!
- Kuole! - Ei häntä voi jättää tuohon tilaan.
- Palauttakaa hänen näkökykynsä. - Se on vaikeampaa kuin lentäminen.
- Olkaa kiltti. - En voi auttaa sinua.
Maa on vihastunut rikoksistasi. Se ärjyy ja vavahtelee.
- Häivy täältä! - On parasta totella.
Kullankaivaja, tämä auttaa sinua kulkemaan maalla.
Olet jo valloittanut maan uumenet.
Ehkä avaruusalus tekee vaikutuksen sisareeni.
Pushkin, kamera. Olemme lähellä.
Pitääkö sinut tappaa?
Mitä teette keskellä kuvaani?
Alus on ennusmerkki vitsauksista, rutosta ja moraalisesta rappiosta.
Miten hevonen sietää mielipuolta? Älkää huitoko miekalla.
Vaiti, typerys! Etkö tajua, kenelle puhut?
Unohdan röyhkeytesi, jottei minun tarvitse tappaa sinua.
Vie tavarat keitaalle.
Musta Pilvi?
Saat maksaa tästä kalliisti.
Tule, Liisa! Vesi ei ole kylmää.
Katso, mitä löysin.
Koira!
Uhraa sielusi jumalallesi.
- Meri muuttuu punaiseksi verestäsi. - Kuunnelkaa!
- Tiedän tarpeeksi. Katkaisen kaulasi! - Älkää!
- Viillän kurkkusi auki! - Lopettakaa!
- Liisa, hän pakenee!
- Älkää! - Vihollinen on kaikkialla.
Ensin hän oli rautainen hirviö ja nyt nuori mies.
Se on vain avaruusalus, ja minä olen Nemo.
Nemo?
- Nuori Nemoko? - Niin.
Onnellisuus on mennyttä. Paha on saapunut tuhoamaan meidät.
- Taistelkaamme. - Ei minua pelota.
- Tiedätte sen. - Osoita rohkeutesi.
Entä vaatteeni?
- Mistä tämä tuli? - Mr Rip jäljensi ajatukseni.
- Oliko tämä päässäsi? - Asuin siellä vanhempieni kanssa.
- En haluaisi asua tuolla. - Ei sen väliä, jos olemme yhdessä.
- Miksi asuisimme rumassa paikassa? - Ei se ole ruma!
Jos elää keskellä rumaa kaupunkia, sen rumuutta ei huomaa.
- Teillä ei näemmä ole kiire. - Mennään.
Minähän sanoin, että se on kaunis. Vai onko tuokin ruma?
Tuoko on rautahirviö? Se näyttää harmittomalta.
Ilkkukaa vain, kun vielä voitte. Minä puolustan teitä.
Pitäkää vahtia, kun käyn hakemassa hevoseni.
Tuo on varmaan aluksen lentäjä.
- Hän näyttää kreivi Danilovilta. - Tunnetko hänet?
Tunnet paljon miehiä, ja arvostat kaikkia minua enemmän.
Tapasin kreivin sattumalta, ja mitä meidän ystävyyteemme tulee...
- Pidätkö tuosta pojasta enemmän? - Nemo ei ole poika.
Se, mitä teen, ei liity teihin.
Toivottavasti hän suojelee sinua.
Minä sanoudun irti sinusta.
- Katso. Haluatko mennä alukseen? - En.
Meidän pitäisi palata Kaukomaahan. Tämä on ikävä paikka.
- Mennään vähän lähemmäksi. - Tule.
- Mennään sisään. - Mr Legendan mukaan se on paha.
Enpä tiedä. Kuinka usein saa tilaisuuden käydä avaruusaluksessa?
Olen Boris Alexandrovitch. Kreivi Danilov.
Olette tuntematon olento. Planeettanne on kuiva.
Tuntematon olentoko? Minä olen kreivi Danilov.
Onko Danilov kuivan planeetan hallitsija?
Ei. Se aikakausi on päättynyt.
Pelkäättekö te?
- Miksi tulitte? - Halusin tavata avaruusolennon.
Muotoni on Rals-Akrai. Planeettani on Ziggoura.
Aurinkoni on Knesis.
Kiintoisaa.
- Miksi laskeuduitte aavikolle? - Kultaa.
Tekin etsitte rahvaanomaista metallia.
Alukseni tarvitsee kultaa.
Metallin puhtaudella luomme ääniä-
- jotka saavat linnunradan tippukivet värähtelemään.
Värähtely synnyttää energiaa.
Sen avulla me matkustamme avaruudessa.
Cunegond osaa tuottaa sähköä. Hän ei tarvitse kultaa.
- Eikö Ziggouralla ole kultaa? - Ei, sitä on harvoilla planeetoilla.
Tulimme Maahan 10 000 vuotta sitten-
- ja istutimme ihmisiin kullanhimon, jotta he etsisivät sitä-
- ja kaivaisivat sen esiin. Palaamme aina, kun tarvitsemme lisää.
Se selittää, miksi ihmisiä riivaa kultakuume.
Rakastan myrskyn tuoksua ja auringonlaskun polttamaa taivasta.
Hän on komea. Ihailtava ryhti.
- Missä tämä otettiin? - Hän on täällä!
Ei ainakaan täällä. Hänen takanaan on omituinen vempain.
Olit oikeassa. Hän on hurmaava.
- Suokaa anteeksi häiriö. - Olette tervetullut.
Käykää toki lepäämään hetkeksi.
- Minä olenkin hyvin uupunut. - Teillä on otsassa haava.
- Se on pientä. - Niin on.
Itse asiassa haava on syvä.
Kiitän teitä ystävällisyydestänne, mutta olen epätoivoinen.
- Minä olen pitkästynyt. - Miksi taistelen ihmisten puolesta?
Minäkin olen rakastanut ja joutunut pettymään.
Saanen esittäytyä.
Jospa ei kuitenkaan.
Ymmärrättekö rakkautta?
- Oletteko robotti, Rals-Akrai? - Olen Rals-Akrai.
Väkeni hallitsee Ziggouraa. Olemme varovaisia ja uskaliaita.
Viekää minut mukananne Ziggouraan.
- Lähden heti, kun kulta on muuttunut. - Minä palaan tänne.
Odottakaa minua. Käyn noutamassa sisareni.
Palaan Duchkan kanssa.
- Mitä haluatte Rals-Akrailta? - Suokaa anteeksi töykeytemme.
- Olemme eksyneet. Haluamme kotiin. - Kaukomaahan.
Voitteko viedä meidät sinne matkallanne Ziggouraan?
Matka ei varmaan kestä kauan aluksella.
- En tunne tätä planeettaa. - Mr Rip tuntee.
Tule.
Lähdemme tänään ennen auringonlaskua viimeistä kertaa.
- Tulkaa mukaan, jos haluatte. - Me tuomme kartan.
Rinta rottingille. Sinun pitäisi olla kovanaama.
Hyvä.
Hei, Mr Rip.
- Miksi Apina on rakennuksen katolla? - Aioin kysyä sitä sinulta.
Ehkä se yrittää napata avaruusaluksen.
Se vie meidät Kaukomaahan, jos neuvotte reitin.
Alus taisi laskeutua tuonne.
Ei alukselle vaan Kaukomaahan. Onko se kaukana?
Se ei ole kauempana kuin kevät tai auringonlasku.
- Tai nenänpääsi. - Pitääkö teidän aina arvuutella?
Pää pystyyn, Apina. Ole ylpeä!
Kreivi Danilov on tutkimusmatkailija. Hänellä on karttoja.
Mennään.
Apina nappaa avaruusaluksen. Se on hyvä idea.
Odota!
Ei valoa olisi riittänytkään.
- Kaulakoru on minun! - Häivy, paksukainen.
Unohditko, että se kuuluu Duchkalle? Eikö se mene kaaliin?
Viimeiset vodkani.
Juo sitten. Paholainen voi saada timantit ja vodkan.
Tänään pääsemme tähtien luokse.
Huomenna olet vapaa, Pushkin.
Rakas Duchkani. Tuo itserakas sika!
- Mitä tuo täällä tekee? - Tanssii tangoa, kuten näet.
- Melko hyvin, vieläpä. - Me lähdemme toiselle planeetalle.
- Avaruusaluksella. - Olen kyllästynyt lupauksiisi.
Vannon, että se on totta!
Jos et häivy viidessä sekunnissa, tapan sinut!
Tarjoan sinulle tähtiä, mutta valitset katuojan.
Kohtalo päättäköön.
Kuka sinä olet? Olet yltä päältä karvassa.
- Älkää uhmatko kohtaloa. - Minä kuulun tähdille.
- Olen kuolematon. - Älkää.
- Olen vapaa! - Kuka ampui?
Juokse henkesi edestä!
Veljeni! Anna anteeksi, Boris.
- Anna anteeksi. - Hän veljeili vihollisen kanssa.
Hetki on koittanut.
Erehdytte! Rals-Akrai ei tappanut häntä.
Odottakaa!
- Nemo! - Odottakaa!
Liisa! Minun täytyy varoittaa Rals-Akraita.
Odota täällä, kunnes lennämme yhdessä Kaukomaahan.
- Lupaatko? - Kyllä.
Nemo! Rakastan sinua.
Tule, Apina. Tarvitsen apuasi.
- Kuole, paha! - Rals-Akrai, hän on takananne!
Käy kimppuun, Apina!
- Hän on löytänyt rauhan. - Kauniisti sanottu.
Hän näyttää vain samalta kuin valokuvat.
Kuollut hetki vangittuna menneeseen.
Hän etsi totuutta, mutta päätyi vetiseen hautaan aavikolla.
Apina?
Sotaisa mies on poissa.
Mutta Apina...
Se oli jalo eläin.
Se ei ansainnut kuolla näin julmasti.
Miksi tällä planeetalla on niin paljon vihaa?
En tiedä. Kunpa se loppuisi.
- Lähdettekö nyt? - Ei täällä voi enää elää.
Planeettani on kaukana, mutta siellä vallitsee rauha.
- Haluatko lähteä mukaan, lapsoseni? - Käyn hakemassa Liisan.
Se ei kestä kauan.
- Mihin lähdette? Meidän piti odottaa. - Mene takaisin.
Haluan kävellä yksin tällä lumoavalla aavikolla.
Duchka? Duchka Alexandrovna?
Musta Pilvi!
Nemo!
Nemo, mikset odottanut minua?
Kultakaivos!
Missä se on? Haluan päättää päiväni siellä!
- Missä kaivos on? - Kullankaivajakin haluaa kotiin.
Tule, kullankaivaja. Koti on siellä, missä sydän on. Sydämesi on kultaa.
Tule. Pysähdy siihen.
En voi aina olla auttamassa.
Ne tartuttivat meihin kultakuumeen ja hylkäsivät meidät.
Totisesti tämä on kummallinen planeetta.
Ja elämä täällä on täynnä tuskaa.
Ja silti olen iloinen, että tulin.
Iloinen, että tulin.
Se on tulta. Katso.
Grunwald. Te kaikki tulitte tänne.
- Luojan kiitos, että olet kunnossa. - Vihdoinkin löysimme sinut.
- Tähdet kertoivat haaksirikosta. - Ja kuu-ukko neuvoi tien.
Meidän on lähdettävä. Kansasi tarvitsee sinua.
Äkkiä ennen kuin alus tuhoutuu.
- Mutta ystäväni Nemo... - Täällä ei ole mitään jäljellä.
Nemo!
Mikä tuo on?
Odottakaa!
Hyppää kyytiin.
Liisa!
Liisa! Olen täällä!
- Katso! - Tulkaa takaisin!
- Odottakaa! - Hei sitten!
Odottakaa!
Sinä elät!
Ei se hyödytä mitään, Apina.
Kartta Kaukomaahan! Se oli Nautiluksella koko ajan.
Apina, kuinka me pääsemme sinne?
Kaikki toimii!
Lähdemme Kaukomaahan etsimään Liisaa.
Oletko valmis kuulemaan Zorrosta, avaruusaluksesta, kapteeni Nemosta-
-Liisasta ja vaikka mistä?
Nemo? Jopas jotakin.
Suomennos: Laura Nurmela www.sdimediagroup.com